---
# System prepended metadata

title: 'Episodul III: Răzbunarea Sith'

---

# Episodul III: Răzbunarea Sith

***Din episoadele anterioare***

# Episodul I: Fantoma adormită

Ultimul Mare Voevod şi Domn din Mila Lui Dumnezeu Sextius Valorum acordă autonomie tuturor organizaţiilor negustoreşti. Ghilda Comercială şi Breasla negustorilor conduse de evrei manipulaţi din umbra de Darthius Sidious au început fabricarea primei armate umano-mecanizate. Acest proiect, cu toate că fusese declarat inuman, a fost pus în practică, viitorii soldaţi fiind recrutaţi şi cumpăraţi dintre copii şi tinerii sclavi de pe piaţa neagră din zonele exterioare Vechii Republici. Această armată era specială tocmai datorită cruzimii cu care era alcătuită şi instruită, armele adică săbiile, arcurile, suliţele, scuturile fiind practic încorporate, bătute şi băgate în mâinile acestor soldaţi, prinse cu caiele neputând fi desprinse. Această anomalie se dovedea însă foarte eficientă, datorită faptului că omoţii druidani(aşa erau numiţi) se debarasau de nevoile fiziologice şi se concentrau numai pe luptă, fiind numiţi pe drept „maşini de luptă”. Dintre morţii omoţi cercetaţi în timpul Războiului Hopliţilor sau dedus după tipul de armament cele 4 mari categorii de omoţi. Infanteria Uşoară avea în loc de mână stângă o sabie înfiptă adânc în braţ şi ţintuită cu nişte cuie, iar în mâna dreaptă o mini-arbaletă  manevrabilă doar cu acea mână, în rest fiind acoperiţi din cap până în picioare cu o armură uşoară, dând impresia de roboţi. Infanteria grea avea pe ambele mâini legate şi încorporate cate o lamă de lance de dimensiuni medii şi de asemenea două mini-arbalete pe fiecare mână. Armura lor era masivă şi se mişcau cu greu, însă  erau rezistenţi şi greu de înfrânt. Arcaşii omoţi erau de obicei copii sau oameni de statură mică, capabili să se deplaseze şi să se ascundă rapid, aveau o lamă scurtă de pumnal înfiptă în mâna stângă şi o arbaletă mare cu rază de acţiune extinsă legată tot de mâna stângă, ţintindu-se cu dreapta, precizia fiind destul de mare. Cea de-a patra categorie cuprindea omoţii druidani de elită, înarmaţi diferit şi sofisticat însă rari şi folosiţi la paza persoanelor importante din viitoare Confederaţie a Separatiştilor. 

În anul 1843 al Celui de-al Treilea Ev, Ghilda Comercială a descoperit un nou teritoriu în zona de astăzi a Indiei, cu multe resurse naturale şi bogăţii minerale, cu un popor lipsit de apărare dar care se alipise imediat de Vechea Republică, deşi erau la o depărtare destul de mare. Evreul sionist Abdul Iosua a iniţiat o blocadă cu vase militare şi armată pentru a separa această zonă şi ai fura în secret resursele naturale. Acest teritoriu stăpânit de o regină, pe numele ei Persina Andala, se deosebea prin cultul guzganilor uriaşi, şobolani paşnici, care locuiau în templele zeului Iestrah, dintre care era renumit cel mai bătrân dintre ei şi cel mai mare, de mărimea unui porc mijlociu şi care era numit Jar Jar. Regina condusă de o delegaţie a reuşit să treacă de blocadă prin tunelurile făcute de guzgani şi s-a îndreptat înspre capitala Republicii pentru ai cere ajutorul. Pentru a investiga situaţia care părea foarte gravă au fost trimişi din rândurile Ordinului Gedaii Maestrul Quid Gaius Jiin şi padawanul său Obius-Ianus Kenius. În drumul lor au fost ajutaţi de către un copil sclav pe nume Anius Landwalker, fiind recunoscut ca unul dintre cei mai înzestraţi copii din acele timpuri. Acesta îi ajută pe Gedai să spargă blocada şi să-l captureze pe evreul Abdul Iosua, apărat de un Sith pe nume Darthius Maulus. Blocada este înfrântă dar Ordinul Gedaii este speriat de apariţia vechilor lor duşmani. Privilegiile negustorilor evrei sunt retrase dar aceştia se separă de republică continuând comerţul cu zone ale căror pieţe erau controlate de ei, şi încep şi comerţul cu Fii lui Esau, cu alţi evrei şi cu negrii din sudul Mării Mediterane, precum şi cu mandalorii din est care au început din nou să se afirme. Anius Landwalker, deşi depăşise vârsta maximă de începere a antrenamentului, este primit în Ordinul Gedai şi este pus sub protecţia lui Obius-Ianus Kenius, al cărui maestru murise în confruntarea cu Sith. 

# Episodul II: Atacul Hopliţilor

Situaţia este îngrijorătoare pentru Republică, aflată în pragul diviziunii. Multe zone ale ei aflate spre exterior şi locuite preponderent de străini au fost atrase de bogăţia Ghildei Comerciale şi a Breslei Negustorilor trecând de partea separatiştilor, fiind cumpăraţi de banii lor. Multe din aceste zone erau apoi însă nevoite să trimită copii şi oameni pentru a întării imensa armată de omoţi druidani care apărau zonele separatiste. 

Marele Voevod şi Domn din Mila lui Dumnezeu Sextius Valorum murise asasinat şi în locul lui fu numit Palpatine ca locţiitor al Marelui Voevod dar el preluă puterea şi porni la crearea armatei de hopliţi ca răspuns la armata separatistă. 

O populaţie de origine elenă, lanienii, veniseră în jurul anilor 750 din Cel de-al Treilea Ev în Tărâmul de Mijloc, aceştia ocupându-se cu crearea şi făurirea armelor şi finanţarea hopliţilor, recrutaţi tot din rândurile acestora, fiind asemănători cu omoţii druidani datorită faptului că erau acoperiţi cu armură peste tot, dar ei erau antrenaţi şi înarmaţi „mai uman”. Într-o misiune, doi Gedai, Maestrul Obius-Ianus Kenius şi padawanul său Anius Landwalker au fost capturați de către separatiști împreună cu fosta regină Persina Andala, actual senator. Cei trei urmau să fie executaţi dar Ordinul Gedai intervine iar membrii lui ajutaţi de nou-creata armată de hopliţi obţin o victorie importantă împotriva omoţilor druidani şi reuşesc să elibereze cei tei captivi. După acesta Anius Landwalker şi Persina Andala se căsătoresc în secret. 

# Războiul Hopliţilor

Cele două armate se înfruntă având loc pierderi grele pentru ambele părţi, fiind distruse multe bunuri materiale şi aducând teroare asupra Republicii. O parte dintre cetăţenii acesteia luaseră drumul exilului pentru a nu fi ucişi sau transformaţi în sclavi la separatişti, a căror armată se deda la abuzuri excesive. Gedaii erau speriați de desfăşurarea evenimentelor fiind convinşi că există un Lord Sith în spatele acestui lucru iar Lordul Sith avea influenţă chiar şi în Senatul Republican. Despre liderul separatiştilor, Darthius Tyranus, fost Gedai şi Comite al Ducatului, se ştia că este tot Sith dar că era ucenic al unui maestru care se afla foarte aproape de conducerea Republicii. În cele din urmă, armata de omoţi druidani condusă de Generalul Ghelbereth atacă însăşi capitala Vechii Republici, Roma. 

# Introducere episodul III

```
Această poveste s-a petrecut cândva, într-o perioadă foarte îndepărtată.
Povestea s-a sfârşit. Nu se mai poate face nimic pentru a o schimba.
Este o poveste despre câştig şi pierdere, frăţie şi trădare, curaj şi 
sacrificiu şi despre moartea visurilor. Este o poveste despre linia 
înceţoşată dintre ce avem mai bun şi ce avem mai rău în noi.
Este povestea sfârşitului unei epoci. Este un lucru straniu despre poveşti:
deşi totul s-a întâmplat cu atât de multă vreme în urmă şi atât
de departe încât cuvintele nu mai pot descrie timpul sau distanţele, 
se întâmplă chiar acum. Chiar aici. Se întâmplă în timp ce citeşti aceste cuvinte. 
Douăzeci şi cinci de milenii se încheie. 
Corupţia şi trădarea au zdrobit o mie de ani de pace. 
Nu este numai sfârşitul unei republici. 
Noaptea se aşterne peste civilizaţi însăşi. 
Pe cerurile Romei fulgeră războiul…
Este amurgul erei Gedai…
Sfârşitul începe acum…
Se naşte Darthius Vaderus!
```

Cerurile Romei strălucesc de focurile războiului. Lumina cu aspect artificial al zilei revărsată de soarele ce răsărea palid la marginea orizontului este sfârtecată de văpăile intersectate ale focurilor şi punctată de explozii ce se întind radial; dârele de pietre care se revarsă ca un potop prin atmosferă par o ploaie trimisă de imensele catapulte separatiste. Pe faţa încă întunecată a Romei, cerul este o reţea infinită de fire subţiri, şi sclipitoare. Cei care urmăresc totul de pe terasele măreţului oraş neafectate încă de atac pot considera spectacolul ca fiind minunat. 

Din interiorul bătăliei, totul este altfel. 

Firele subţiri şi sclipitoare ca nişte licurici sunt săgeţile aprinse cu praf de puşcă care se răspândesc semănând moarte şi dezastru în locurile în care nimeresc. Elefanţii de la orizonturi sunt folosiţi ca maşini de transport pentru imensa armată de omoţi druidani. Din interior, bătălia este o furtună de confuzie şi panică, de săgeţi sclipitoare aprinse care trec atât de aproape de capul tău încât le simţi vâjâitul, iar exploziile le resimţi până în tălpile cizmelor, văzând ucise fiinţe alături de care te-ai antrenat, ai mâncat, te-ai jucat, cu care ai râs şi cu care te-ai certat. Din interior, bătălia este disperare, teroare şi certitudinea ce-ţi răscoleşte măruntaiele că întreaga lume încearcă să te ucidă. 

Dintre rămăşiţele Republicii, ființe uluite privesc sau ascultă cu oroare veştile aduse despre desfăşurarea bătăliei. Toţi ştiau că războiul mergea prost, că zilnic sunt capturaţi sau ucişi alţi Gedai, că Marea Armată de Hopliţi a fost alungată rând pe rând din zone ale Vechii Republici, dar aşa ceva…

Un atac asupra inimii Republicii? O invazie a Romei? Cum se poate întâmpla aşa ceva? Este un coşmar şi nimeni nu se poate trezi. 

Prin intermediul curierilor, oamenii află cum armata de omoţi druidani separatistă se revarsă peste districtul guvernamental. Veştile abundă în descrieri ale hopliţilor copleşiţi numeric şi sfârtecaţi chiar pe coridoarele Senatului Republican… Un oftat de uşurare, veştile transmit că hopliţii sunt pe cale să respingă atacul. Locuitorii Romei şi ai zonelor apropiate scot câteva aclamaţii uşoare şi se îmbrăţişează când omoţii se retrag spre elefanţii şi caii lor aflaţi pe o colină. Apoi însă sosesc rapoarte noi, la început simple zvonuri, cum că atacul n-a fost de fapt o invazie. Separatiştii nu încercau să cucerească oraşul. A fost doar un simplu raid-surpriză asupra Senatului. Coşmarul sporeşte. Marele Voevod şi Domn din Mila lui Dumnezeu Palpatine a dispărut. 

Palpatine, unul dintre oamenii cei mai admiraţi ai Republicii, ale cărui talente politice inegalabile au menţinut Republica unită, care a reuşit să poarte războiul chiar şi în condiţiile care erau nefavorabile, care a menţinut securitatea cetăţenilor Republicii…

Confirmarea soseşte şi un pumnal se împlântă în inima tuturor prietenilor Republicii. Palpatine a fost capturat de separatişti, dar nu numai de ei, a fost capturat de însăşi Generalul Ghelbereth. Ghelbereth nu este precum ceilalţi lideri ai separatiştilor, evrei lacomi şi doritori de bani, arabi nemiloşi, greci venali, fiinţe dure periculoase, crude şi agresive. Generalul Ghelbereth este însă un monstru. Comandantul Suprem al forţelor militare separatiste este însăşi unul dintre omoţii druidani, jumătate carne, jumătate fier, iar fierul de pe el are mai multă milă decât carnea pe care încă o mai deţine. Această abominaţie a măcelărit milioane de fiinţe, oraşe întregi au fost incinerate la comanda lui. El este geniul rău al separatiştilor, arhitectul victoriilor lor, autorul atrocităţilor lor. Iar el confirmă prin mesager capturarea lui Palpatine. 

Fiinţele din tot Tărâmul de Mijloc află acest lucru prin intermediul focurilor de pe dealuri, se înfioră şi se roagă se roagă să se trezească din acest vis oribil. Fiindcă ele ştiu ca asistă la însăşi moartea Republicii, singura formă de civilizaţie pe care au cunoscut-o, la care au venit pentru a scăpa de haosul sălbăticiei, de teroarea inumanului care era înainte. Multe dintre fiinţe izbucnesc în lacrimi, multe se întind pentru a-şi linişti soţii sau soţiile, prietenii, copii sau rudele. Un lucru ciudat: puţine dintre progenituri au nevoie de alinare. Dimpotrivă, ele îi îmbărbătează pe vârstnici. În toată Republica, mesajul copiilor este acelaşi: „Nu vă temeţi, totul va fi bine. Anius şi Obius-Ianus vor ajunge de îndată acolo.”.

Ei spun asta ca şi cum numele respective ar putea produce miracole. Anius şi Obius-Ianus. Kenius şi Landwalker. De la începutul Războiului Hopliţilor, numele de Kenius şi Landwalker s-au contopit într-unul singur. Ei sunt peste tot. Transmisiile curierilor despre acţiunile întreprinse de ei împotriva duşmanilor separatişti i-au făcut cei mai faimoşi Gedai din Tărâmul de Mijloc. 

Copii din toată lumea le cunosc numele, cunosc totul despre ei, le urmăresc faptele ca pe ale unor eroi sportive, nu ale unor războinici în bătălia disperată de salvare a civilizaţiei. Nici chiar adulţii nu sunt imuni, nu este neobişnuit ca un părinte să întrebe, atunci când copilul său tocmai a încercat să facă una din acele prostioare spectaculos de periculoase care-i definesc pe puştii îndrăzneţi de pretutindeni: „Cine te crezi, Kenius sau Landwalker?”. Kenius ar prefera mai degrabă să dialogheze decât să lupte, dar când trebuie să lupte puţini îl pot egala. Landwalker este maestrul cutezanţei, energia, curajul şi norocul său incredibil completează perfect constanta deliberată şi echilibrată a lui Kenius. Laolaltă, ei sunt un Ciocan Gedai care  a strivit invazia separatistă în zeci de oraşe. Toţi copii care urmăresc bătălia de la marginea Romei ştiu prea bine: când Anius şi Obius-Ianus vor ajunge acolo, nemernicii de separatişti vor regreta faptul că n-au rămas să doarmă în paturile lor. 

Desigur, adulţii ştiu mai bine cum stau lucrurile. Asta înseamnă să fii adult, să înţelegi că eroii sunt creaţi de curieri şi că la urma urmelor adevăraţii Kenius şi Landwalker sunt fiinţe umane. Şi chiar dacă ar fi adevărat ceea ce afirmă legendele, cine poate spune că vor apărea la timp? Cine ştie unde sunt acum, chiar în clipa asta? Poate că sunt încolţiţi într-un oraş separatist. Poate că au fost capturaţi sau răniţi. Poate că acum sunt chiar morţi… Unii adulţi şoptesc între ei: „Poate că s-au prăbuşit…”. 

Fiindcă zvonuri există. Nu de la curieri, bineînţeles, ştirile emise se află sub controlul cabinetului Marelui Voevod şi Domn din Mila lui Dumnezeu Palpatine, şi nici chiar renumita candoare a lui Palpatine nu ar îngăduii relatarea unor astfel de veşti, dar se aud şoapte(răspândite bineînțeles de Lordul Sith)<sup>[1](#myfootnote1)</sup>. Şoaptele unor nume pe care Gedai ar dori să pretindă că n-au existat vreodată. Iahmed Nork… Haslit Nerus… Gedai care s-au prăbuşit de partea întunecată(corupţi fiind de către Sith)<sup>[2](#myfootnote2)</sup>, care s-au alăturat separatiştilor masacrând civili şi ucigând camarazi. Adulţii nutresc bănuiala că nu se mai pot încrede în Ordinul Gedai. Că până şi cel mai puternic Gedai poate, pe neaşteptate, să se frângă. 

Adulţii ştiu că eroii legendari sunt doar legende şi câtuşi de puţin eroi. Aceşti adulţi nu pot fi încurajaţi de vlăstarele lor. Palpatine a fost capturat, Ghelbereth va scăpa. Republica va cădea. Oamenii simpli nu mai pot întoarce cursul evenimentelor. Oamenii simpli nici nu ar încerca să o facă. Nici chiar Kenius şi Landwalker. De aceea adulţii aceştia din întreg Tărâmul de Mijloc se apleacă în genunchi cu tăciuni stinşi în locul inimilor lor. 

Tăciuni, deoarece ei nu pot zării doi cai măreţi hăt departe de cele 7 coline ale Romei. Deoarece ei nu pot zării o pereche de mustangi desşăuaţi fără ezitare şi năvălind în furtuna de murgi ai separatiştilor. O pereche de mustangi… Mustangi Gedai... Numai doi… Doi sunt de ajuns… Doi sunt de ajuns, întrucât adulţii se înşeală şi copii lor au dreptate. Deşi este sfârșitul epocii eroilor, cei mai buni eroi au fost păstraţi pentru final. 


# Note de subsol


<a name="myfootnote1">1</a>: Vocea naratorului.

<a name="myfootnote2">2</a>: Tot vocea naratorului.